Ha dere vekk!
Vekk med dere!
Ha dere vekk!
Jesus sa: "Du må sette meg foran andre folk,
og du må sette meg foran deg selv."
Hitler... Det var et krav for å få bli med i nazipartiet.
De måtte sette partiet og dets mål
foran sine mødre, fedre, brødre, søstre og egne liv.
Det var en pakt. Et løfte.
Men det virkelige arbeidet er usynlig.
Og det sprer seg usynlig.
Jo mer du kan gjøre din organisasjon usynlig, jo mer innflytelse får den.
De vil anklage meg for å misbruke tilliten deres.
Jeg gjorde jo det. De vil være en hemmelig, usynlig organisasjon.
Jeg skrev to bøker om dem.
Men historien handler ikke lenger bare om min erfaring.
Det tok lang tid før jeg skjønte hvem Familien var
og hvilken innflytelse de har hatt på myndighetene i vårt land.
Det var en gruppe med tentakler over hele verden
som møtte presidenter og utenriksledere,
som spredte sitt syn på Jesus over hele verden.
Den nasjonale bønnefrokosten: en Washington-institusjon
for alle presidenter siden Eisenhower.
Jeg vil takke alle på innsiden og utsiden av Kongressensom gjorde dette mulig.
De sa han er den mest mektige mannen i Washington du aldri har hørt om.
Som trollmannen fra Oz.
Jeg skulle gjerne sagt mer, men det funker nettopp fordi det er privat.
Vi må nå ledere. Da vil hele nasjonen snu seg mot Kristus.
De tenkte: hva om vi bodde sammen?
Jeg var med i en gruppen C Street i Washington.
Guvernør Sanford, senator Ensign, innblandet i en skandale...
Gjøre Guds arbeid på djevelens lekeplass.
Vi møtte noen grusomme mennesker. Diktatorer og drapsmenn og tyver.
Om jeg var en skurk fra et annet land,
er dette den slags møter jeg hadde ønsket å utnytte.
Alle i rommet la en hånd på denne utvalgte presidenten.
Det er det Familien har ventet på. Han er Guds mann.
Og de sier det handler om tro, men det er en felles forståelse
om at det det egentlig dreide seg om, var makt.
Jeg bodde med dem, ba med dem på hovedkvarteret deres.
De var kongressmedlemmer, senatorer, verdensledere.
En usynlig organisasjon som gjemte seg i fullt åsyn i over 80 år.
Folk tror det er noe illevarslende på gang.
Det må være en konspirasjon. Det kunne ikke vært mindre sant.
En praktfull sammenslåing av kirke og stat.
Et ydmykt eksempel på lederskap som verden aldri har sett maken til.
En fordervelse av demokratiet.
Guds makt. Noe verden trenger desperat.
Hør! All bekymring vil ligge bak deg.
All skuffelse vil også være borte for alltid.
Vi innførte et program for et verdensomspennende spirituelt offensiv.
Jeg vet, som aldri før, at vi alle er Guds barn.
Det er kun én ting vi kan ta med oss gjennom den porten.
Dem som vi har ledet til Frelseren.
Frykt ham. Elsk ham.
Hengi deg fullstendig.
Da blir du Hans disippel.
Det vi har påbegynt, skal vi avslutte.
DEL EN
En ting jeg alltid har syntes var spennende, selv som liten gutt,
var tanken på at det fins kamper mellom det gode og det onde;
at vi aktivt deltar i en krig mot de onde makter hver dag,
at det fins demoner som påvirker våre liv
og at man må være på vakt.
For meg som liten gutt gjorde dette verden til et skumlere sted.
Men det gjør verden spennende også.
Min mor døde av brystkreft.
Hun var ung, jeg var bare barnet.
Hun vokste opp med en kristendom som minte om pinsebevegelsen.
Og på dødsleiet inviterte hun medlemmer av flere trosretninger til å be med henne.
Jeg merket at enkelte ba for hennes frelse,
for at hun skulle bli med i deres trosretning, selv i døden.
Andre ba for hennes befrielse,
for å lindre hennes lidelser, sånn at hun kunne leve lenger.
Det spørsmålet om befrielse mot frelse,
den neste verden eller frihet nå, det traff meg
og ledet meg inn i alle historiene som jeg har vært interessert i siden.
HVA ER EN KULT?
Tidlig i 20-årene bestemte jeg meg for å skrive om religion.
Jeg bodde i New York og jobbet med denne boken,
og så hørte jeg at en gammel venn som het Luke var i byen.
Luke var en lovende fyr
fra en overklassefamilie, med en lys fremtid.
Forlovet og med en karriere i finans foran seg.
Men så forlot han alt det
og flyttet til andre siden av landet for å bli med det familien fryktet var en kult.
Han bare forsvant.
Familien hans visste at jeg skrev om religion og sa:
"Kan du møte ham og se hva han foretar seg?"
Det var like etter 11. september.
Han sa han var der blant annet for å undersøke sekularismens ruiner.
Han sa: "Nå ser vi det. Det er en kamp mellom det gode og det onde."
Han virket forandret.
Han fortalte om en formløs ting som han hadde blitt med i.
Han sa: "Vi er ikke kristne."
Vi følger bare Jesus, og vi tjener.
Hvem tjener dere?
Menn som er utvalgt av Gud til å bli ledere.
Politikere.
- Er det en organisasjon? - Nei.
Ingen kirker, ingen prester, ingen regler eller ritualer.
Men dere leser Bibelen?
Jo, men for det meste så jobber vi.
Vi raker løv, spiller basket, vasker toaletter.
Dere vasker toaletter for politikere?
Jeg vet det høres rart ut, men det er ikke det.
Det er bare masse menn som bor sammen.
Det er flott.
Det virket så enkelt.
Så inviterte han meg for å se det med egne øyne.
Jeg visste ingenting om det, så jeg ble med.
Bruker du dop, alkohol eller reseptmedisin?
Du fikk bare komme inn ved å bli anbefalt.
Jeg måtte bli intervjuet på et kontor i Capitol Hill
av seniorsekretæren til en republikansk senator fra Oklahoma.
Har du kjæreste?
Han spurte meg om mitt forhold til kjæresten...
- Er hun kristen? - Ja.
...og om foreldrene mine.
Spørsmål som jeg senere ville forstå
var til for å teste hvor mye jeg var villig til å gi avkall på.
Jeg svarte veldig ærlig. For du må forstå,
jeg var ikke undersøkende journalist da.
- Hadde du et nært forhold til din mor? - Ja.
Jeg var ikke smidig eller lur.
Jeg sa jeg var forfatter og at jeg reiste landet rundt
for å prøve å forstå de forskjellige ideene om Jesus,
og at jeg var interessert i deres.
Leia er 400 dollar, med kost og losji.
Jeg tror det var en uke senere.
Jeg besto testen.
Jeg var velkommen til å bo med dem og være en bror, som de kalte det.
En gruppe med brødre kom for å hente meg.
De kjørte meg over elva til Arlington i Virginia,
en av forstedene til Washington
der en del folk fra etterretningsmiljøet bor.
Vi kjørte inn i en blindvei forbi en stor og vakker georgiansk villa.
- Fint hus, sant? - Jo.
Jeg visste ikke hvordan jeg skulle si hvem du er,
så jeg sa at de får en ny fyr. Han er fra New York.
- Han er forfatter. Jødisk. - Halvt jødisk, faktisk.
Han vil bli kjent med Jesus. Vet du hva de sa?
Nei.
Kom med ham.
Kom.
Alt til Gud i bønn
Er det prøvelser og fristelser?
Jeg flyttet inn i et hus som ble kalt Ivanwald.
Dere? Dette er Jeff.
Det var masse karer der. Nesten som et brorskap.
Men ingen øl.
Ikke noe mer. Et gudfryktig brorskap for Gud.
Herren i bønn...
Ganske fort skjønte jeg at dette ikke var det jeg trodde det ville bli.
- Jeff. - Velkommen til Ivanwald.
- Takk. - Ja. Du vil kose deg her.
- Ta deg til rette. - Ja.
Om du vanker i visse kretser i Washington, har du hørt om det.
Det var huset til en fyr, huset til en jente
og en liten enklave, et sabbatsår fra det alminnelige liv.
Det var menn fra over hele verden og fra alle samfunnslag.
Religiøse, ikke-religiøse, spørrende, skeptiske.
Det var rått. Det var ekte.
Litt som de 12 karene du leser om i denne boka, sant?
Og som ung kristen som jobbet med politikk
var det akkurat det jeg trengte.
KRITERIER FOR Å BO PÅ IVANWALD
GRUNNLEGGENDE GOD HELSE (FYSISK, MENTAL...)
- DELTAGELSE I EN ENERGISK LIVSSTIL - INGEN KJENT RUSMISBRUK
Levereglene på Ivanwald var så presise at det var avslappende.
Ingen banning, ingen drikking. Ingen sex, ingen jeg.
Du kaster ikke bort tid på aviser. Du ser aldri på TV.
...urokkelig til himmelen.
Du spiser kjøtt. Du studerer evangelier. Du spiller basketball.
- Her ja. - Jeg kom ut.
Gud elsker en mann som får til en trepoenger.
Du, Jeff.
Kan du lede an bønnen?
Klart det.
Herre, Herregud, vår himmelske far...
Jesus, tusen takk for...
...disse gutta her og...
...muligheten til å spille basketball og lære om lagarbeid...
Og å lære hvordan man kjemper for deg.
Vi ber for alt dette i Jesu navn. Amen.
- Amen. - Amen.
Historiefortelling jeg alltid har syntes var spennende
var den der man synker inn i livene til andre mennesker.
Krysser over i en verden av tro til man går seg litt vill.
Det er spirituelt farlig, med tanke på at du kan bli konvertert.
På Ivanwald betød det å se hva som hadde skjedd, iallfall i en periode,
om jeg tok imot ideene deres.
Hvor skal jeg flykte fra deg? Om jeg stiger opp til himmelen, er du der.
Om jeg rer opp min seng i helvete, er du der.
Det er intenst, sant? Du kan ikke rømme.
Spiller ingen rolle hvor du snur deg, for Jesus vil vente på deg.
Jesus er smart.
Han vil ta deg.
La oss be.
"Jeg roper ut til Herren.
Jeg ber ham om denne tjenesten."
"Jeg lovpriser deg deg..."
Vi ba for å bli ødelagt. Vi ba for å være ingenting.
Vi ba for å lære å adlyde.
Her er vi trygge med våre brødre, der vi lærer om Jesu liv.
De sa at vårt viktigste forhold var til denne Jesus.
- Gir det mening for deg? - Ja.
Vi ba for å knuse det vi kalte vår indre rebell.
- Jeff? - Hei.
- Jeg ser at du skriver ned mye. - Ja.
Men lytter du?
Det er mye å ta innover deg, men dette er alt du trenger.
Det er Bibelen. Den vesentlige delen. Det er bare Jesus.
En ting som overrasket meg var at de fleste kjente skriftene godt,
men hadde ikke noe til overs for Bibelen.
Man fikk en liten bok.
På omslaget står det "Jesus".
Det er alt. Bare Jesus, ikke noe mer.
Det var Matteus-, Markus-, Lukas- og Johannes-evangeliet,
med Apostlenes gjerninger referert til som Ambassadørenes gjerninger.
De trengte ikke å lese mer enn det.
Det var ikke mye teologi.
Det var ingen uoverenstemmelse med Gud, med samvittigheten,
tradisjonelle diskusjoner. De prater ikke om djevelen.
Bare Jesus. Bare Jesus. Det er alt.
Hvilken del av Jesus var salme 137?
137...
"O datter av Babylon som skal knuses..."
"Lykkelig blir han som tar de små og moser dem mot steinene."
Hvilken del av Jesus hadde vært i det?
Jeff, min bror, jeg vet ikke,
men jeg er sikker på at han forteller det når tiden er inne.
De sa at kristendommen er misforstått,
at alle tullingene der ute
tror at Kristus kom for å preke like mye til alle. Det stemmer ikke.
De sa han hadde maktkretser. De nærmeste var Jakob og Peter.
Kretsen utenfor det er disiplene.
Her uteer alle andre, og de får budskapet,
men ikke i upolert form.
De takler ikke sannheten.
La oss være hengivne.
Men nå har vi flyttet på oss fra den ytre kretsen til en av de indre,
og vi er nå de nye utvalgte. De som spiller en rolle.
Som en bror av Ivanwald, som en av de nye utvalgte,
fikk noen av oss i oppgave å jobbe på hovedkvarteret som het Cedars.
Vi rakte løv. Vi vasket toaletter.
Jeg syntes det var absurd.
En religiøs bevegelse der man vasker toalettene til de mektige.
Jeg tar disse.
Cedars er en stor villa med hvite kolonner som ser litt ut som Det hvite hus.
Det var åpenbart deres maktsete,
for det var dit de inviterte flere utenlandske ledere.
Vent, jeg kjenner ham igjen.
Den republikanske senatoren fra Oklahoma.
Ja. Alle kommer hit.
Venstre, høyre, republikaner, demokrat.
Men de benevnelsene speiler ikke bevegelsens visjon.
Det er større enn som så.
Vi fikk besøk av presidenten av Uganda her om dagen.
Vi ba for ham.
Ja. Familien har venner over hele verden.
Det var afrikanske diplomater, russiske borgere,
kongressmedlemmer, senatorer,
og det var da jeg skjønte: dette er viktig.
Det er ikke bare en fascinerende historie. Det er mektige folk.
Ja, jeg hadde hørt om dem, men det var bare folkesnakk.
De var ikke naboer som man ble godt kjent med.
Jeg ble kjent med dem fordi en av limousinene deres kjørte på katten min.
Det var et par slike hendelser.
De gjorde seg ikke godt likt i nabolaget.
Carla er også her.
- Jeg fant noen brev. - Så bra.
Ja, ja.
Siden jeg bor der, har jeg fått inntrykk av
at du enten er med dem eller ikke med dem.
De hadde et stort kart over nabolaget.
Så spennende.
Visste du at de hadde et stort kart av nabolaget
over alle hus, som alle fikk en farge,
avhengig av hvor mye de støttet fellesskapet?
Grønt, gult og rødt.
Støtte, likegyldighet eller motstand.
- Det hadde jeg glemt. - Som et krigskart.
Jeg var leder av borgerforeningen,
som er grunnen til at jeg banket på døren en dag
og sa: "Jeg vil finne ut hva dette her dreier seg om."
En veldig hyggelig mann ga meg en omvisning av huset Cedars.
Det var et veldig typisk hus fra midten av 1800-tallet.
Vakkert restaurert,
i stil med interiør som man har om man vil imponere folk.
Så ga de meg en omvisning av guttehjemmet.
Guttene er ute og ordner i hagen og rydder i rennene.
Gutta der sa at de ville fortsette å gjøre det
til Gud talte til dem
og ga dem instrukser i resten av deres liv.
Og jeg sa: "Jeg må si at for en gjeng med folk i 20-årene
så er de uvanlig passive."
Mens jeg besøkte guttehjemmet,
sa en av dem: "Vi har kveldsbønn på tirsdag. Vil du komme?"
Så jeg dro på tirsdagsbønnen deres, uke etter uke etter uke.
Det de tilbød sine følgere var en følelse av tilhørighet,
en slags blind... "Vi er med deg gjennom tykt og tynt."
Det er noe veldig lokkende med det.
Jeg vil gjerne bli tatt blindt imot av en gruppe med mennesker.
Jeg fikk bare et lite innblikk i deres teologi,
og jeg vet ikke noe om deres versjon av kristendommen,
eller om de er kristne i det hele tatt.
Men da jeg fant ut at de kompromissløst pekte seg ut
de rike og mektige, så syntes jeg det var forstyrrende.
Men jeg stilte aldri uhøflige spørsmål. Jeg satt bare og lyttet.
Den påfølgende uken var det ingen bønnemøte.
Det var ingen bønnemøter igjen etter det.
Jeg tror de prøvde å riste meg av seg.
Jeg vet. Prøv å puste dypt.
Du er hjemme, sant?
Skulle ønske jeg var der med deg nå, men jeg kan ikke gjøre noe med det.
Jeg kan ikke bare gå ut herfra.
Jeg skal spørre, ok?
Og kanskje i morgen...
Nei, du kan ikke komme hit.
Hei. Hvordan går det?
Ja, godt å høre stemmen din også.
Ja, jeg har mye å fortelle deg om.
Jeg må inndra den.
Jeg ringer deg tilbake. Ha det.
Jeg tuller. Du får lov å ringe, men nye brødre bør helst ikke gjøre det.
Vi vil ha din oppmerksomhet.
Jeg ville bare la Luke ha litt tid med forloveden sin.
Forloveden til Luke er en Jesabel. Hun adlyder ikke Gud.
Vi er ansvarlige for hverandre, Jeff. Slik er brorskapet.
Jeg sørger for at du ikke viker fra Kristi vilje.
Ok?
Ok.
Det er viktig å huske at disse brødrene ikke var dårlige mennesker.
De ville gi livet mening.
De ville føle at de var en del av noe verdifullt.
Etter en stund sa en av brødrene: "Dere, jeg har noe dere må gjøre.
Bryt håndbak."
Så roper noen: "Bom!" Og plutselig hiver alle seg på meg og slår til meg.
Ha dere vekk!
Ha dere vekk, sa jeg!
Da tenkte jeg: "Dette er rart."
Men det viser seg at det hadde en spirituell betydning.
Jesus som de fleste av oss kjenner er øm og hengiven.
Han er Guds lam. En fremstilling av fred og ømhet.
Men de sa at Jesu kjærlighet er sterk. Som de sa: "Jesus er ikke en pyse."
Om Jesus levde nå, hadde han vært en marinejeger.
Om Jesus levde nå, hadde han vært god i fotball.
Det var spirituell øvelse.
Det var muskelkristendom.
Slik jeg forsto det, moste de Kristus inn i meg.
Dette var innvielsen der alle våre kropper ble til én.
Jeg får ikke puste.
Kom dere vekk.
Om en faller, kan en venn hjelpe ham opp.
Du er en av oss nå.
Stå i ring.
Brødrene kalta gruppen vår en familie.
De sa jeg hadde blitt et medlem av familien.
Eller fellesskapet, som det også er kjent som.
Men navnet er ikke viktig.
Noen ganger tok jeg feil og kalte enkelte politiske aktører...
"Er de et medlem? Kan vi..." "Nei, de er en venn av familien."
Små forskjeller.
Det har noe med usynligheten å gjøre.
Jeg spurte en gang om hierarkiet, organisasjonsstrukturen.
Og de sa: "Hvorfor maser du om det?
Det er bare meg og deg, deg og deg, og vi er ansvarlige for hverandre.
Det er bare sånn Gud vil ha det."
Det slo meg aldri å be om å få se et organisasjonsskjema.
Hvem er det? hvordan er det organisert? Hva er strukturen?
De som hadde vært der lenge sa bare: "Ikke kall det noen ting."
"Du må kalle det noe." Du kaller det et fellesskap,
eller en vennegjeng som følger Jesus, hva enn det var.
Men utenom definisjoner, det å sette det i bås,
så ser man hvilke forhold folk får, og hvor ellers skjer det?
Det er noe verden trenger desperat.
Du får en kortere nese.
Dere er her for å lære å styre verden.
Du har intense øyne.
Takk.
La oss prate om Det gamle testamentet.
Hvem vil dere si er de gode i det testamentet?
- Moses. - Noa?
David.
Kong David er en bra en.
Hva vil du si gjør ham god?
Troen hans var så sterk.
Kong David likte å gjøre slemme ting.
Han lå med en annen manns kone, Batseba, sant?
Så drepte han mannen hennes.
Og så skal han være en av våre helter?
Herre jemini. Gud liker denne karen.
Hva skjer med det?
Er det fordi han prøvde?
Han ville gjøre det rette.
Noen andre?
Fordi han var utvalgt.
Ja. Utvalgt.
Interessant regelverk, ikke sant?
Si en av dere voldtok tre små jenter. Nå er du her. Hva ville jeg synes om deg?
At jeg er et grusomt menneske?
Nei.
Det er ikke min jobb å dømme deg.
Jeg er her av én grunn.
Hva da?
Jesus?
Det forstyrrende øyeblikket ga det fast form.
Kjerneideen om at enkelte folk er mer utvalgte enn andre.
Og om du er utvalgt, spiller det ingen rolle hva du gjør.
Jeg er fortsatt med deg.
- Og så sa han... - Vi velger våre ledere.
Jesus velger sine.
Og vi advarer alle om at fremtidens konge kommer.
Ikke bare kongen av dette landet...
...men kongen av verden.
Cedars er et særegent sted.
Det er historisk, det er vakkert,
og det er et sted som tilbyr gjestfrihet til verden.
Det var en ukentlig frokost vi hadde ansvar for.
Jeg tror vi kalte det ambassadørfrokost.
Hvor mange ambassadører som faktisk var der var nok begrenset.
Men det var en mulighet for offentlige folk
å spise frokost sammen og be.
- Herr justisminister. - Så godt å se deg.
Folk kunne senke skuldrene, folk som var ledere.
De kunne ha ekte samtaler utenfor rampelyset,
vekk fra kameralinsen,
og stole på at Jesus ville være til stede der.
Det er imponerende.
Det er den tidligere justisministeren.
Matteus 11:27.
"Ingen kjenner sønnen, bortsett fra faren.
Og ingen kjenner faren, bortsett fra sønnen
og de som sønnen velger å vise seg for."
Jeg slapp å spørre hvem som styrte det hele, vi pratet ofte om ham.
Det var en mann ved navn Doug Coe.
Vit at vi skal gjøre alt vi kan for å hjelpe deg og ditt land.
Han hater rampelyset.
Det handler ikke om ham, men om Jesus.
Jeg ville gi deg en liten gave fra vår lille verden.
Han ble introdusert for meg som en slags bror,
men han er den første broren.
De sa han var en enkel mann
som var nærmere Jesus enn noen andre som var i live,
og om Doug Coe ba for noe,
så skjedde det bare.
De likte at ingen utenfor Familien visste hvem Doug Coe var.
De elsket å fortelle historier om da han dukket opp på kontoret til en president
eller hjemme hos en statsminister.
Han var lederen av denne bevegelsen.
"Hvem er Doug Coe"? var det jeg ville vite.
Vet du hva jeg er bekymret for? Muslimen.
Muslimen har for mange barn. Vi dreper for mange av våre.
Hva er den beste måten for kristne å vinne mot muslimene?
For mange muslimbarn kan være et problem.
Men ditt fokus på merkelapper,
kristne og muslimer, det kommer i veien for bønnene dine.
Organisert religion distraherer fra Jesus.
Vi må ta Jesus ut av den religiøse forpakningen.
Hvordan gjør vi det?
Det er godt å ha venner.
Vet du hvilken forskjell en venn kan utgjøre?
En venn som du kan være enig med?
To eller tre venner er enige og ber.
De får til hva som helst.
Enighet.
Du er forfatter. Hva betyr det?
Enhet.
Enighet betyr enhet.
En total enhet.
Det fins et annet ord for det.
Pakt.
Kan du tenke deg en annen som har inngått en pakt
- med sine venner? - Jesus.
Hitler.
Hitler inngikk en pakt.
Mafiaen inngikk en pakt.
Merk hvor sterke bånd de har.
Det er en mektig ting.
For dem er det ære.
For oss er det Jesus.
Hitler, Stalin, Mao Tse-tung, Osama bin Laden.
Familien besitter et våpen som disse lederne manglet.
Den "totale Jesus" til et brorskap i Kristus.
Det er det du får med en pakt.
Jesus pluss ingenting.
Den frasen, "Jesus pluss ingenting",
banal og totalitær på samme tid...
Jeg må stikke.
...lar disse kongressmennene føle at de har fått en åpenbaring.
Og det er akkurat som andre menn har sagt.
"Doug dro meg ut av religion og inn i Kristus."
Doug Coe var en from person
som satte andre mennesker først.
Satte forholdet til Herren først.
Han ville ikke ha anerkjennelse.
Mot slutten av min tid på Ivanwald
fikk jeg være med og planlegge en bønnefrokost, og jeg husker Doug sa:
"Google meg og skriv ned referansene.
Jeg vil ikke at noen skal vite noe om meg.
Jeg vil ikke føle at jeg er en maktsfigur som står bak.
Dette handler om Herren. Om det å bringe folk sammen.
Dette er større enn meg selv."
For en betryggende ting,
i en by som lever på makt og prestisje og innflytelse.
La oss være innflytelsesrike, bare i det stille.
Det var Doug.
Jesus Kristus, når han organiserer,
måten han setter sammen organisasjonen på, han gjør den usynlig.
Når du ser på kroppen din,
ser du ikke leveren og musklene og hjernen som tyter ut.
Han tok den beste organisasjonen og dro vakker hud over den.
Når du ser på mafiaen, så bruker de den samme typen organisasjon.
Alt det synlige er forgjengelig.
Alt det usynlige er permanent og varer evig.
Jo mer du gjør din organisasjon usynlig, jo mer innflytelse får den.
Jeg skrev åpent i daboken min og mindre åpent etterhvert.
Ting som overrasket meg,
samtaler jeg overhørte, spørsmål som dukket opp.
Tiden går, og dagboken blir mer og mer som en detektivdagbok.
JESUS + INGENTING
Jeg lurte på hva de virkelig mente med "Jesus pluss ingenting".
INNFLYTELSESSFÆREN
Hva slags innflytelse ville de ha på verden?
Jeg visste ikke da hva deres ultimate visjonen var,
men livet på Ivanwald ga meg noen pekepinn.
En kveld var det en sammenkomst med vårt søsterhus,
unge kvinner fra huset som ble kalt Potomac Point.
Noen av dem var veldig unge. De fleste var i midten av 20-årene.
Det var også konene til noen av de eldre mennene.
De hadde rollen som hønemor.
Forsiktig, gutter.
De var svært pågående.
Vi hadde så klart ikke sex.
- Hei. Hallo. - Hei!
- Skal du i bryllup? - Du har på slips.
Ingen av dere har slips.
Vi har ikke det.
Hele organisasjonen var basert på denne ideen om mannlig lederskap.
- Hallo. - Hei.
"Som Kristus er for kirken, er mannen også det for sin familie."
Det var disse hierarkinivåene som måtte observeres.
Det var den mest kjønnsdelte verdenen jeg hadde sett.
Dette er Jeff.
- Ja. Hei. - Han er ny.
Og kvinnene jeg fikk pratet med kort fortalte meg
at mens unge menn ble lokket for å læres opp
av et innflytelsesrikt eldre medlem av Familien, så ble en politiker...
Kanskje du ville få en jobb av lavere rang hos denne politikeren.
Men for kvinnene skjedde ikke det.
De ble opplært i å tjene
og rettet mot forhold til mennene i fellesskapet.
De sa at å finne en passende make var målet.
- Får jeg spørre deg om noe? - Ja.
Føles det rart for deg å tjene menn?
- Nei. - Ikke?
De elsker oss, men hvem elsker dem?
Gud vil ha et personlig forhold til hver og en av oss.
Jesus er et menneske.
Et ekte menneske.
Ikke en abstrakt idé.
Han vil du skal kjenne ham.
Hvordan kan du være så sikker?
Har ikke du tvll?
Det går bra.
Tvil er bare et forspill for glede.
Som brødre av Ivanwald var vi utvalgt.
Jeg, ikke du. Du er kanskje et godt menneske, men ikke en bror.
Du er ikke utvalgt. Jeg er det.
Det var det du fikk. Hva ga du avkall på?
Du ga avkall på dem som ikke var utvalgt. Andre relasjoner.
Du hadde et hierarki, konsentriske kretser.
I midten står Jesus.
Så er det deg selv og dine brødre, og vi er ansvarlige for hverandre.
Etter det har du
din familie, dine barn, dine foreldre, din partner. Etter det.
Hitler, Stalin, Mao.
Den slags absolutt lojalitet var målet.
Jeg har sett bilder av den unge mannen
i den røde garde, 20 år, 20-22 år gammel, i Kina.
Et bord sto der som et slakterbord.
De tok inn denne unge mannens mor og far.
La henne på bordet, med en kurv på enden.
Han tok en øks og kappet av henne hodet.
Vit Cng. Hitler. Mussolini, med svartskjortene.
Det eneste fra deres ed
er at vi sverger å forene oss til døden kommer.
Det var en pakt, et løfte.
Etter at jeg hadde tilbrakt dager der,
begynte jeg å føle en viss ømhet for brødrene.
Jeg følte at jeg var en del av noe.
Jeg hadde ingen planer om hvor lenge jeg skulle bli.
Det kom an på hva jeg fant ut.
Jeg hadde sett mange sære, og i noen tilfeller vanvittige Jesuser.
Men Ivanwald var det merkeligste jeg hadde opplevd.
Jeg tenkte: "Se på dem, de tenker alltid på hverandre.
Det er godhet her."
Så jeg var ikke klar til å dra.
En dag fikk Luke, mannen som fikk meg med...
Forloveden hans hadde blitt seksuelt misbrukt.
Selvfølgelig tenkte han: "Jeg må dra til henne."
Brødrene sa: "Nei, nei. Vi er dine brødre. Du må være lojal mot oss.
Hvorfor ble hun seksuelt misbrukt?
Hvor var hun der dette skjedde henne? Hva drev hun med?"
Men Luke dro likevel, og de var fulle av forakt for det.
De sa Luke var en taper.
Han valgte henne, heller enn
å spille sport med brødrene. Det gjorde ham til en taper.
Du satte Jesus foran alt. Det virket så enkelt.
Det er ikke det.
Du gjør det rette.
Håper det løser seg for deg, Jeff. Virkelig.
Jeg vet du fortsatt har mange spørsmål igjen.
Du stiller mange jævla spørsmål.
Ja.
Dette kan svare på noen av dem.
ET LEDERSKAP LEDET AV GUD LEDERSKAPS- (FELLESSKAPS-)RÅD
KONFIDENSIELT
Er det mer av dette?
Ja, mye mer.
Til usynlig organisasjon å være har de mange mapper.
Greit, det. Jeg stikker.
Greit.
- Lykke til. - Ja, trygg reise.
Jeg begynte å lese historien om det jeg hadde involvert meg i.
Ikke bare en kristen organisasjon,
men en fundamentalt anti-demokratisk bevegelse
i hjertet av religiøs konservatisme i USA i 70 år.
"Vi ønsker å se et lederskap ledet av Gud,
ledere fra hele samfunnet..."
Det jeg oppdaget, var at denne organisasjonen som nektet at det var det,
var ett av de største nettverkene av maktfigurer i verden.
Uganda, Romania, Nigeria...
Starten på et verdensomspennende spirituelt offensiv.
Det begynte med et møte med 19 bedriftsledere...
Drukne institusjonsbildet.
Ingen organisasjon, ingen medlemskap,
ingen publisitet. Jesus infiltrerer verden.
Bare Gud kan vite hvor stor innflytelse vi har hatt.
Utvalgt.
...en mann som forplikter seg...
- Vi ønsker å se et lederskap ledet av Gud. - Utvalgt.
Ledere fra hele samfunnet...
...ledet av Gud.
Ekte disipler...
Mye har blitt oppnådd. Vi har mye mer igjen å oppnå.
Fienden er fortsatt på frifot.
FILMEN INKLUDERER DRAMATISERTE SCENER BASERT PÅ BOKA THE FAMILY AV JEFF SHARLET.
Tekst: Ekaterina Pliassova